Resincronizare, transformat în ANSi "veritabil" și corectura: CODYBOSS1969
Traducerea: mko_ro www.addic7ed.com
CAMPIONII
Îmi închipui că cel mai bine e să-ncepem cu începutul.
Meg...
De ce sunteți aici?
Beatrice a...
arătat simptome de depresie.
A mai fost și foarte, foarte supărată pe noi.
Încă de când ne-a văzut făcând sex.
Când ați făcut sex, a fost ceva diferit sau neobișnuit în vreun fel?
Am luat o carte - Kama Sutra.
Am aprins niște lumânări...
Am pus niște muzică
și m-am așezat într-o poziție care nu era...
foarte confortabilă pentru mine - emoțional vorbind.
Se numește "Montarea vacii".
În care...
Femeia e aplecată, mâinile sunt pe podea, bărbatul e la spate.
Ce a făcut când v-a văzut?
A stat doar acolo, holbându-se la noi.
- N-a spus nimic? - Niciun cuvânt.
Ce ați vrea să-i spuneți Beatricei acum?
Îmi pare rău. Îmi pare rău c-a trebuit să vezi așa ceva.
Beatrice, vrei să te uiți la noi?
Hai, scumpo, mami și tati sunt aici.
Campionii în ring, vă rog.
Mulțumesc. Și ocol-napoi.
Conduceți-l drept-nainte și-napoi, vă rog.
Nici c-ar fi putut comanda o zi mai senină - bravo lor.
Cât m-am bucurat, când m-am trezit!
Dac-ați vrea să v-aliniați aici, vă rog...
Lesele sus! Să mai facem un ocol.
Cel mai bun din rasă. Cel mai bun dintre câștigători. Cel mai bun echivalent.
Da!
Super.
Îmi place să cred că eu și Cookie suntem o echipă.
Deși eu nu fac nimic.
Ea face toată treaba cu Winky.
Păi, prima dată când ne-am întâlnit, eram la...
...o mare serată.
Și-mi spuneam că ea era cel mai scump lucrușor
pe care-l văzusem vreodată.
Iar ea venise acolo cu altcineva.
Era tare populară pe-atunci. A avut zeci de iubiți.
Sute.
Sute?
Da, sute.
Nu știam asta!
Sute...
Păi, nu că n-aș fi avut propria mea reputație...
Fiindcă, știi tu, eram considerat -
de "unii" - a fi un adevărat Casanova, eu însumi.
Pe vremuri, la liceul Ponce de Leon. Dar am început să dansăm...
Nu voia să danseze!
- N-am vrut să dansez, fiindcă... - I-am spus, "Sus, Gerry".
Io o țineam una, "Nu, nu pot dansa!"
"Am două picioare stângi! Am două picioare stângi!"
Credeam că glumește.
Dar nu glumeam.
M-am născut...
...cu două picioare stângi.
Și mi se spunea într-un fel.
Mi se spunea "Curbiță"...
Fiindcă, știi tu, cam mergeam în curbe.
Tot mergeam în cercuri.
Și apoi, după ceva terapie, am învățat
cum să merg în linie dreaptă.
Și să danseze.
- Și să dansez. - Și să danseze!
O, Doamne, știai niște mișcări mai ceva ca Winky, parcă.
Stră-străbunicul meu Millbank, în 1875,
a pus bazele Clubului și paradei de câini Padocul Mayflower.
A început modest.
Îl conducea din casa în care ne aflăm.
Din clădirea asta frumoasă și încăperea asta adorabilă,
care a tot crescut și crescut și, desigur - nu mai stă nimeni aici acum.
Dar e...
E "locul nostru".
Și apoi bunicul meu a dus tradiția mai departe.
Și, de fapt, cuvântul de ordine e, cred, "standarde".
Foarte, foarte stricte - rigide, ai putea spune.
Dar, în lumea asta...
Unde am fi fără ele - zic eu.
Și iată unde am ajuns.
Avem adevărate standarde...
Și, în cazul Jessicăi, avem standarde de mușcare...
Dar nu avem un standard al numărului de dinți.
Rasele diferă, dar standardele sunt foarte stricte.
Și sunt foarte, foarte pure.
Iar acea... A, da?
Ai auzit asta? Ai auzit ce-am spus?
Cred că ea... Cred c-ai auzit ce-am spus.
Doar mă ascultai.
Deci, când cineva vine aici,
turistul de rând, pescarul, da?
Vrea să știe: "Unde mă duc?"
Iar tu îi vinzi harta asta
și toate muștele astea diferite.
Iei harta. Alegi cele mai bune locuri
și iei cea mai bună muscă pentru locul ăla și o pui direct pe hartă.
Apoi îi vinzi harta. Acum știe unde se duce.
Noi îți alegem tiparul.
Ar putea fi o musculiță, ar putea fi un cap-bilă,
ar putea fi un cârlig de lostrițe - orice ar putea fi.
Nu trebuie să se gândească, "O!"
Pe lângă pescuit,
câinii au fost întotdeauna o mare chestie în familia mea.
Tatălui meu i-au plăcut câinii de vânătoare Coonhound.
A avut Redbone-i,
iar fratele lui avea un Bluetick, iar fratele lui avea un Plott Hound,
iar alți membri ai familiei
aveau stirpea lui Steven și niște copoi Cataloona.
Iar fratele meu Otto a avut tot un Redbone.
Ne certam tot timpul. El zicea, "Io-s cu Redbone!"
Io ziceam, "Io-s cu St. Hubert-ul!"
St. Hubert-ul, dintre toate rasele, e câinele cel mai nobil, loial și perfect.
Nu găsești altul mai bun
pe întreaga planetă Pământ.
Și aș zice că, și dacă-ntr-o bună zi...
Ar ateriza pe o altă planetă - pe Venus, sau Marte, sau, în fine...
Tot n-ar găsi un câine mai bun.
Iar Hubert e cel mai bun copoi pe care l-am avut vreodată.
Am avut probabil 10 sau 15.
Nu numai că e grozav pentru expoziții, dar ar putea fi un câine de luat-urma grozav.
Dacă ar veni poliția și-ar zice, "Ne trebuie un St. Hubert bun"...
El ar fi cea mai bună alegere.
Fiindcă, de-ar fi vreun evadat undeva - Doamne-ferește,
el ar fi ăla care să-l găsească.
Avem totul proaspăt azi - fileuri de calitate,
mușchi, mușchi cu os, pulpă, ceafă, gușă, antricoate.
- Avem de toate. - Deci ai "carne" [argou pt. "penis"].
- Da, multă carne. - Ce bine!
Păi, lui Tyrone
i-au plăcut rinichii ăia. Deci - o jumătate de chil?
Nu rinichi. Nu vreau să-i curăț de membrane.
Mă ocup eu de membrane.
- Randy, ai putea scoate tu "membrana". - Vrei să încetezi?
Atunci o jumătate de chil de somon, o jumătate de rinichi.
Fii drăguț - scoate și un cârnat italian pentru mine.
- Vreau numai să-l țin în mână. - Vrei să încetezi? Ești atât de pișicher...
Sunt coafor de vreo... 14 ani...
și am mers la o expoziție și l-am văzut pe dumnealui, aici de față...
Făcându-și mendrele cu un Borzoi.
Defila prin ringul ăla de parcă era născut pentru asta - și chiar era.
Mi-am întrebat fosta soție - am zis, "Cine-i ăla?" - iar ea zice, "Äla-i Scott".
"Prezintă un câine bun".
Nu mai văzusem pe nimeni plutind atât de ușor.
- Plutind ca o zână. Spune-așa! - Nu, nu, nu!
- Încetează. Nu. - Stai pân' te spun lu' mama!
Părea că el și Borzoiul aveau același cabraj, aceeași....
Ca și când erau două mădulare ale aceluiași trup, cum s-ar zice.
Și era un lucru minunat.
Am cunoscut un tip care avea două mădulare la același trup.
- Am fost iubiți vreo juma' de oră. - În visele tale.
Tare solicitant... Hai - scuze. Spuneai o poveste.
Nu, dar am întrebat-o pe Deb, "Cine-i ăla?" și ea a zis,
"Ăla-i Scott, coafor și el, crește câini..."
"prezintă câini și e genial, pur și simplu".
- Pe vremea aia eram sufletul petrecerii. - Stambă-n club! Dl Stambă-n club!
Seara de vineri era trei seri de sâmbătă, apoi mergeam acasă și mă trezeam.
Doamne, ce vremuri. Le-am cam încercat pe toate.
În fine - ne-am cuplat, am văzut câteva filme...
- Ne plac aceleași chestii. - Da, și, până să-ți dai seama...
- Povestea de dragoste americană clasică. - Exact așa!
Scrisă cu litere de-o șchioapă.
Pe frontispiciu, litere uriașe: "Noi".
Suntem împreună de cinci ani.
Avem o relație extraordinară - foarte carnală.
Adică... încă-mi atinge toate punctele sensibile.
Și, știi, lumea zice, "O, dar e atât de bătrân față de tine."
Dar știi ce? Eu sunt cea care trebuie să-l mai domolească.
Da, noi doi avem atât de multe în comun.
Amândurora ne place supa.
Și să stăm pe-afară.
Ne place mazărea.
Și...
Să vorbim și să nu vorbim.
Am putea să nu vorbim sau să vorbim la nesfârșit...
Și încă am mai găsi lucruri despre care să nu vorbim.
Bună. Sunt Graham Chissolm.
Sunt președintele expoziției.
Acesta e un moment special pentru mine.
E ceva ce fac în fiecare an înainte de concurs.
Vin aici și... pentru o ultimă clipă, savurez singurătatea
a ceea ce numesc eu "pânzele albe". Și...
Iată, chiar acolo. Nu-i nimic acolo.
Nimic de văzut, oricum. Nu e nimeni aici.
Peste cinci zile, n-o să vă vină să credeți diferența.
Acest centru va fi ticsit de lume.
Și freamătul mulțimii... Energia
de care va vibra această clădire va fi fenomenală.
Cu învingători și învinși. Deși nimeni nu pierde.
Nu ne place să spunem așa. Dar unii vor avea un drum lung înapoi.
Vor fi priviri triste la unii câini, care au muncit din greu să ajungă aici.
Hamilton?
- Trebuie să-l sunăm pe dl dr. Nelken. - De ce?
Beatrice a făcut un pipi pe cearceafuri
și un caca în șlapul tău.
- În șlapii mei Orvis? - Nu știu.
- Dumnezeule. - Vorbiseși cu ea?
- Normal că vorbisem. - Ce-i spuseseși?
Îi spusesem că atunci când facem dragoste...
E un lucru minunat-minunat.
Câteodată.
- Poftim? - Ne-am cunoscut la Starbucks.
Nu la același Starbucks. Ne-am văzut
de la Starbucks-uri diferite, unul vizavi de celălalt.
Iar Hamilton și-a făcut curaj și a trecut strada într-o bună zi
și m-a abordat.
Da. Te mai văzusem pe la Facultatea de Drept și înainte.
Și știu că uneori eram la un Starbucks...
Iar tu erai la celălalt Starbucks, și-mi ziceam...
"Ar trebui să merg la celălalt Starbucks data viitoare".
Și apoi tu mergeai la celălalt Starbucks. Așa că ne-am cam petrecut...
- Știu! Sună atât de stupid, acum. - E foarte tare!
Èin minte că beam un grande espresso atunci când te-am întâlnit.
Chiar așa - și mi-am zis că asta era tare sexi.
- Eu eram cu cappuccino-uri. - Èin minte.
Apoi am trecut pe latte-uri - și acum, espresso macchiato-uri duble.
Iar acum, la bătrânețe, sunt genul ceaiuri indiene cu lapte de soia.
- Soia. Mda... - Din cauza lactozei.
Ești alergic la lapte acum.
Și trec strada, și iată-te...
Lucrând la Mac-ul meu.
- Iar eu aveam Mac-ul meu. - Mac-ul tău.
Și acolo, apoi, mă uit și văd că citea J. Crew.
Atât de ciudat, de vreme ce și eu eram mare fan J. Crew pe atunci. Încă sunt.
Ne place să mergem uneori pe la Starbucks-uri, în weekend-uri, și...
Luăm un catalog L.L. Bean.
Eu zic, "Scumpo, ce mai e nou?"
Ea are cinci minute să se uite și să găsească ce mai e nou.
Le-am avut tot timpul prin preajmă.
Cât de norocoși am fost să creștem printre cataloage.
O, e mult mai ușor.
Nu trebuie să ai atât de mult de-a face cu oamenii.
Poți vorbi doar cu unul, la telefon.
- Sau nu. - Mda...
Îmi place să-l iau pe Hubert la o plimbare prin pădure înainte
de o prezentare, fiindcă...
E un tip de mediu mai natural pentru el
și-l face să se relaxeze, și mă face și pe mine
să mă relaxez, să-mi mai iau gândul de la competiție.
Ne plimbăm doar și, știi tu...
El miroase pământul și toate alea și...
Ce-ai mirosit? Ce-ai mirosit?
Vezi, de multe ori, ceea ce face e că...
Un St. Hubert nu numai că are un nas perfect, dar mai și...
Poate vorbi. Deci, ceea ce face e că vorbește.
Spune, "Ce-ați vorbit?"
"Ce-ați vorbit? Ce-ați vorbit?"
Spune, "Sunt gata". Atunci știu că e gata pentru concurs.
Fiindcă spune, "Sunt gata! Sunt gata!"
Atunci știu că e gata Ce e, băiete?
Spune, "Sunt gata. M-am plimbat și-s gata."
Doarme bine peste noapte și apoi...
Ne pornim și-i vremea spectacolului pentru tine, nu?
Ia uite-aici. Juriul se va uita la el și va zice....
Uneori cred că va vorbi juriului și va spune,
"Hei, juriule! Hei, juriule! Ia uite la mine!"
Adică... nu va vorbi propriu-zis.
Dar mintea lui e ca o chestie...
...telepatică, în care zice,
"Sunt cel mai bun de-aici. Sunt cel mai bun pe care-l veți vedea vreodată".
Cei din juriu, în mintea lor - fiindcă ei captează
telepatia, îi vor da
uneori lui
funda albastră.
"Hei, juriul! Ce se petrece acolo?"
"Știu ce gândești".
"Și io-s cel mai bun câine de pe scenă!" Vezi?
Nu-i o idee rea. Poate-ar trebui
să fac chiar așa. Exersează asta, da? Hubert.
- Felicitări! - Concursu-ăl mare.
- Precis sunteți fericiți. - Concursu-ăl mare!
Ce veți face în Philly?
- Ce veți vedea? - Totul.
Vom vedea Clopotul Libertății,
locul unde se face crema de brânză...
O, scumpo! Scumpo.
Se duc în Philly să vadă
unde se face crema de brânză
de care am vorbit noi!
Vreau să văd unde se face crema de brânză rafinată.
Nu vreau să intru în cealaltă clădire.
Da, fabrica aia nu cred că-i făcută din cărămidă.
- Vă ținem pumnii strânși. - Pumnii strânși.
Ne oprim să vedem niște amici în Akron. Èi-am spus de Bermani.
Facem escală acolo. Putem sta la ei.
Ai mai vorbit de el.
Sunt prieteni dragi.
Nevastă-mea vrea să facem un ocol de 225 km
pentru a se vedea cu unii pe care i-am văzut acu' trei ani.
În fine.
O, cineva încă mai e puțin gelos.
O, gelos?
Câți ani îs de când m-a ciocănit?
Câți ani îs de-atunci?
Nevastă-mea - glumeața. Crede că-s gelos.
E îngropat de mult totul.
- Haida... Uite ce drăguț. - Vezi, de-aia ne merge așa bine.
Domnul iubește un terier...
Da, iubește!
Da, Domnul iubește un terier...
Fi - ind - că...
Mici, tari, isteți, loiali până mor,
Îți dau ție dragostea lor.
Domnul nu s-a zgârcit defel,
Fie cățea sau cățel
Făcându-l pe Norwich așa vesel
Cu-al său drăguț poponel -
Da, Domnul iubește un terier.
Ce-i asta? Ce-i mingea asta? Ce-i mingea asta?
E mingea ta? E mingea ta?
Avem o relație de muncă minunată.
Și...
Trebuie să spun că am vrut cel mai bun însoțitor -
și am căpătat ceea ce am vrut.
Cu siguranță.
Adăpostul pe care l-am deschis a fost doar... un coteț.
Până ce au apărut Sherri Ann și Leslie,
iar generozitatea lor a transformat acest mic și umil padoc...
- Era o cutie de căcat. - Păi... mda.
Ei au transformat acest loc într-un centru de primire de mare clasă,
lucru pentru care le sunt atât de recunoscătoare. E fantastic.
Cu Sherri Ann am legat și o prietenie fantastică. E tare grozav.
Avem un soi de relații familiale aici,
care le reflectă pe cele cu care am crescut.
Tatăl meu era coordonatorul,
disciplinatorul - rolul meu de acum. Eu sunt mămica/tăticul.
Adică... dl Pedeapsă.
Dar, știi cum e - tot eu și recompensez.
Dar Sherri e responsabilă cu iubirea necondiționată.
Și cu abilitățile decorative.
Inimă și suflet - așa cum era mama mea.
Ăsta era rolul ei. Era acolo pentru iubire necondiționată.
Și a funcționat în familia mea,
până ce mama s-a sinucis, în '81.
Dă, lasă-mă să te-ajut. Lasă-mă să te-ajut.
Las' că mă descurc.
Hei, mai ușurel - urmează un drum lung, băiete.
Așa - pentru răhățeii lui Winky - de-o fi nevoie.
- Ce grijuliu din partea ta! - Vă iubim.
- Mulțumim. - Vă iubim.
Și mulțumim că aveți grijă de casă.
La "Cantina de război" a lui Sherman, în Atlanta, să luați un sandviș cu șuncă.
La "Răsplata lui Lee".
Opriți neapărat acolo și luați un sandviș cu șuncă.
Jack - cheile.
- Ușa din față... - Știm cum să intrăm.
- Drum bun. - Distracție plăcută.
Să vă-ntoarceți cu funda albastră!
Nu uda plantele - sunt de plastic.
Să vă-ntoarceți cu funda albastră!
Bem la-ntoarcerea voastră!
Înainte...
Start!
Pa!
Distracție plăcută!
Ai luat harta și toate alea?
Cred c-am luat tot, băieți.
Ce ai acolo?
O chestie pe care am luat-o.
Faci și-un pescuit mic?
Merg la expoziția de câini.
N-are ăia lacuri, o' râuri?
Nu cred c-o să am vreme pentru asta.
Mult noroc, Hubert! Arată-le tu câinilor ăia yankei.
- Mulțumim. - Avem noi grijă de tot.
N-avea nicio grijă.
Ne grijim de toate.
Asta-i caseta de care-ți ziceam, cu cântece haioase.
- Îi tare bună la drum. - Mulțam.
- Bon voyage, Hubert. Noroc! - Să prinzi unu' mare!
Distracție plăcută! Hubert, cine-o prinde-un pește mare?
- Cine mere la pescuit? - Pe ei!
- Tu ești bosu'! - Distracție plăcută!
Dacă obosești, trage pe dreapta. Dacă flămânzești, mâncă ceva.
Pa, Hubert!
Nu uita de casetă!
Păi, am început...
Poți spune că-i o mică superstiție de-ale mele,
dar îmi place să întind de fiecare dată cortina oficială, ca să zic așa.
Fiindcă această cortină poartă
simbolul oficial al Expoziției de câini Mayflower.
Întindeți bine brațele, oameni buni, să nu se murdărească. Mersi.
În spatele ei e zona unde se va afla stewardul-șef.
El se va asigura ca fiecare să aibă banderolele potrivite, ca să poată...
Identificarea câinelui după însoțitor e foarte importantă, firește.
Toată anxietatea aia și haosul au loc în spatele cortinei. E bine.
Oamenii se pot bucura de expoziție fără a vedea lucrurile alea.
Scuturați bine, acolo. Să se ducă praful de pe ea.
Așa, vezi. A stat la cutie tot anul.
O, astea trebuie să vină,
- ...fiindcă... - Să știi că le număr.
Ai pus deja șase chimonouri.
Bun, deci ăsta-i al șaptelea.
Stăm în Philadelphia doar 48 de ore!
Șapte... deci mai îmi trebuie încă unul, de fapt.
Câte ceremonii ale ceaiului vei oficia?
De ce faci asta? Cred că pui prea multe. Tu nu?
Păi... nu!
E o cârciumă locală
În Louisiana,
Unde-au sos și biscuiți
Ca a lu' Dixie mana.
Hai la cârciumă acuma...
Puteam numi fiecare alună
care există.
Asta o scotea pe mama din minți. Zicea,
"Harlan Pepper, dacă nu-ncetezi cu-nșiratu' alunelor..."
Poanta era că noi locuiam în Aluna Cedrului -
de-aia cred că nu-mi mai ieșeau din cap, pe-atunci.
Când mă băgam în pat, mă auzea și începea să strige.
Ziceam, "arahidă".
"Alună".
"Alună de mahon".
"Alună de macadamia". Când ajungeam la asta,
ea lua foc.
Zicea, "Încetează cu-nșiratu' alunelor!"
Și Hubert putea să scoată sunetul.
Nu vorbea, dar putea să facă...
Și suna ca "Aluna macadamia".
"Alună de cedru..."
Care-i tot o alună, dar e și numele orașului.
"Alună de fistic".
"Alună de fistic roșu".
"Alună simplă de fistic alb".
Îs toate? Toate gențile?
- Nu par a fi toate. - Ce?
- Nu par a fi toate. - Le-am numărat.
Nu pare.
Data viitoare, cheamă o firmă de transport.
Dacă erai gata la timp, nu trebuia să luăm un taxi.
Nu te-aud!
Dacă erai gata la timp, nu trebuia să luăm un taxi!
Dacă sunai la o firmă de transport, ne luau la timp.
Meg, ai biletele?
Ai biletele?
- Tu ai biletele. - Nu, nu le am eu.
- Ce rasă e? - Weimaraner.
Tu ai biletele.
Ce mai faci, băiețel?
Ce-ai făcut?
- Ai provocat-o? - Ce ai făcut? Ai ciupit-o?
Aproape că m-a lăsat fără mână!
Fă pași, amice - imediat!
Îți fac plângere de atac la persoană de nu te vezi.
Pune-i botniță - și ei, și ție!
- Nu știi cu cine ai de-a face! - Oameni țăcăniți, câine țăcănit!
Uite-aici, haida...
E-un om rău. Uite-aici.
Ia-ți albinuța. Hai, învingătoareo...
- O, nu! Haida! - Meg, calmează-te.
Nici măcar nu reacționează la jucărie!
1 - 1 - 7- 2- 8
1 - 1 - 7....
E pe partea asta.
2 - 8.
2 - 6. Iac-acolo!
Aia e.
O, Doamne!
Ce cocioabă!
- Spuneai că au un loc mai ca lumea. - Aveau.
Dacă stai în mahala...
Ai reușit! Bun cățel.
Mă iau palpitațiile de inimă.
- N-am ce face. - Gerry, ascultă la mine.
Max e la trecut!
Cine-i viitorul meu?
Păi, să...
...mergem!
Bună! Bun-venit!
Ce mă bucur să vă văd!
- Ne bucurăm să te vedem. - Cum ești?
Ce drăguț! Grozav!
- Drăguță casă. - Da, ce casă minu....
- O, mă bucur să te văd. - Mă bucur să te văd. A trecut atâta...
- Gerry, ce mai face băiatu'? - Salut, Max.
Grijă la asta!
- Hei, Cookie! - O, Max.
De două ori, ca franțujii. Vino-aici, băiete.
- Îl mai știi pe Winky? - E un dulce, lățos.
- Doamne, ține-l. Hai, mergi la tata. - Ce?
Fay, mulțumesc tare mult că ne-ai...
Hai, vino să-ți arăt pe-aici.
Mă duc s-aduc bagajul.
Asta-i cea mai importantă săptămână a anului.
Avem clienți mai tot timpul,
dar zilele astea simțim entuziasmul,
când are loc expoziția canină și apar toate figurile cunoscute...
Și canine și, știți dvs.,
și de oameni care vin împreună și apucăm să revedem prieteni vechi
și să pregătim totul. Mult de lucru.
Cheia cazării animalelor într-un hotel e...
menținerea unui anumit nivel de igienă.
Și pentru asta avem această încăpere.
Suntem foarte bine-narmați aici pentru orice tip de neprevăzut.
Câini mititei, dulăi.
Acesta e un produs bun, sigur - n-are miros urât,
sau chimicale pentru pete mici, lăsate de obicei de cățeluși -
Pomeranieni, sau micuții pudeli pitici, sau care-or mai fi.
E un produs tare bun.
Pentru câinii mai mari, Marele Danez, Bullmastiff, Rottweiler,
trebuie să ridici miza puțin. Acesta e un alt produs de curățat bun.
Pentru cei mai mari, pentru petele mari,
uneori ai nevoie de arsenalul nuclear - hidroclorura de sodiu.
Nu știu dacă pot spune asta - n-am să dau nume -
am avut o trupă rock aici,
așa că am pus așternuturi cauciucate în paturi,
dar se pare că ei nu nimeresc toaletele din camere.
Așa că am avut de curățat o grămadă după ce au plecat.
A frige o capră în cameră... e ceva ce nu pot înțelege.
Scoaterea mirosului
de chimion și mangal din draperii a fost, din nou, o provocare.
Asta e mare lucru.
Păstrăm o copie a cărții de credit acum.
Ne-am învățat minte.
- Grozav. Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Super. - E ca...
Știu că-i mai bună la gust, dar arată ca...
Mâncarea aia de la autoservire. Știi care?
N-am gustat niciodată. N-am vrut să par penibilă.
Dar e bună la gust.
Luam felul ăla în fiecare zi. Și era 50 de cenți pe-atunci, scumpule.
Era tare ieftină.
Deci ce ai acolo, Zach?
- Un parașutist. - Un parașutist!
Nu-i o păpușă. E un personaj de film.
Da, așa e. Deci, deci...
Ce face... ce anume...
Ce faci tu cu parașutistul?
Se dă-n sus și-n jos, așa.
Scumpule, nu-l lăsa să cadă-n mâncare.
Nu-i supărată mami, dar nu fă asta.
- Pot să-l las pe Winky să se miște? - Mda, cum vrei.
Da, am inhalatorul - e-n regulă.
Am avut o zi groaznică azi.
Nu-mi poate ieși din minte.
Tu ai o zi proastă dacă cineva returnează o bluză.
Când am eu, se pierd vieți. Oamenii își pierd viețile.
Sunt negociatorul-șef de ostatici pe Akron și zona tri-județeană.
Îi conving cu vorba bună pe oameni.
Când vrea vreunu' să sară de pe bloc, mă cheamă pe mine.
Câți oameni ai convins "cu vorba bună"?
Adică a...?
Păi, ei sar de fiecare dată.
E un mic secret al meseriei. Toți sar.
Dar azi am avut unu' dificil. Apare vreunu', sare...
Nu mă afectează - se-ntâmplă tot timpu'.
Da' crezi că ei cad ca bolovanii? Nu.
Ăsta lovește un gargui în picaj.
Și-și prinde capu-n gura garguiului. Capu'...
Îi plesnește ca un strugure, corpu' i se răsucește la vale ca un titirez.
Când cad...
Toate alea țâșnesc din ei. Ca o piĆata.
Intestinele - de parc-ar fi arcuri...
Èâșnesc!
Iartă-mă. Știi ceva?
Îmi aminteam de noi doi, atunci, la lac.
Cu piĆata. Mai știi?
Tu ai fost? Sigur ai fost tu?
- Cred că știi cine-a fost. - Știu.
Păi, asta a fost demult, și...
Parc-ar fi fost săptămâna trecută.
Tu nu știi, dar ea era de pomină...
Își putea pune amândouă picioare după cap.
Ăsta parcă-i animal.
- Nu, vorbim doar! - Parcă-i un animal.
Ce-i o "piĆata"? Nici nu știu ce-i o piĆata!
Am uitat să te complimentez
pentru sânii tăi delicioși ca niște pepeni din seara asta.
- Cum îți sună asta? - O, fii serios!
- Despre ce dracu' vorbești acum? - Mulțumesc.
Ceea ce nu înțelegi tu e că...
o imagine face o mie de cuvinte.
Eu am folosit doar 125 sau 130 pentru a descrie aia.
Dacă voiam, foloseam 800 de cuvinte, chiar mai mult.
- Aleg imaginile, pentru că... - Știți unde-i Winky?
Data viitoare, fac o poză. Ce zici de asta?
Unde-i câinele?
- Unde-i ce? - Winky. Unde-i Winky?
- Cine-i Winky? - Probabil se joacă cu Zach.
- O, câinele. - O, Dumnezeule!
Winky? Winky?
- Ce-i? - Ce se petrece?
Ce faci?
- Winky, e-n regulă, puiule. - Nu mișca, Zach.
- Zach, ascultă. - Are o parașută la gât!
- Te rog, dragă - cu asta mă ocup. - Nu te supăra pe el, te rog.
Îți scobesc ochiul cu degetul. Nu glumesc, ciudatule.
Dă-te jos! O să-ți storc ochiul până se face jeleu.
Nu-l privi în ochi, îl provoci.
Te-nțep cu furculița până-ți dă sângele!
Hei!
Hei, tovarășe, ce-ai mai făcut?
O, nimic.
Deci, înțeleg că ai fost la circ.
Am fost. Am văzut Doamna cu Bălărie. Doamna cu Bălărie.
"Pălărie". "Pălărie".
Cu Bălărie. Pă - pă-lărie.
Pălărie. Cum îl faci pe "P"? Nu zice de "p".
"Doamna Grasă" - aia-i mai simplu.
- Am văzut Doamna Crasă. - Nu, aia-i "Grasă".
- Doamna Crasă. - Gras - Grasă.
- Crosă. - Grisă, gris...
Hei. Hei!
Ce faci, cățeluș St. Hubert?
Ăsta-i unu' ușor, "St. Hubert", nu-i așa?
Mda.
- Mda. - Faci nani?
- Portaru-i aproximativ drăguț. - Genul mediteranean.
- Așa e! - Trebuie să le tunzi părul din nas.
- Bună. Cu ce vă pot fi de folos? - Vanderhoof.
- V - A - N... - D - E - R - H - dublu O - F.
Nefumători, două nopți. V-am pregătit un pat dublu.
- Ce vrei să insinuezi... - Termină.
...dragul meu domn?
Folosiți cartea de credit?
- A, da. - Tratează cu tati.
Ați văzut ceva câini azi, nu?
Câini? Da. Mare concurs.
- Sunt o mulțime în hotel. - O mulțime și-aici, pe hol.
Bine.
Dacă doriți să semnați aici...
- Cât de înalt ești? - 1,95.
O, mă gândeam eu. Mă simt ca Alan Ladd pe Insula Paștelui.
1,95!
De unde ești? De prin Nor... Nor-dalia? Norvegia?
- Sunt german-irlandez. - Ca Robert Duvall în "Nașul".
Ciomege și cârnați prăjiți. Îl sun pe dr. Freud!
- Dar de data asta, o face Robin. - Așa.
- Coacem la 400? - Da. Pentru foarte scurt timp.
- Bună. - Bună. Cum sunteți?
Eu sunt Jana, asistentul de producție.
Vă așteaptă. Vă conduc acolo.
E vremea de spectacol, iubito!
Hai, cuțu mic!
- Ai fost minunată. - Ai fost fantastică!
Nu uitați, sâmbătă avem rezervări la...
Uite, au făcut "rulouri de primăvară".
- Bună. - Hei! Bună, eu sunt Robin.
- Eu, Christy. - Încântată!
- Eu sunt Chuck. - Doamne! Ce scund ești!
Camera adaugă câțiva centimetri.
Te-am văzut la un aprozar anul trecut - arătai splendid.
O, mulțumesc!
- Iar acesta e... - E Băiețoi! "Rapsodie în Alb".
"Băiețoi"? Dar nu e Băiețoi o cățea?
- Băiețoi e o cățea. - Robin și Chuck, gata în 10''.
- Cafea, dacă doriți. - O, da, mersi.
- Cinci secunde. - Și-ncepem.
- Ador bucătăria japoneză. - Trebuie să reprogramăm.
Energie!
Și am revenit!
O seară mare aici, în Philadelphia, mâine.
Clubul și parada anuală de câini Padocul Mayflower.
Alături de noi, proprietara Sherri Ann Cabot și însoțitoarea Christy Cummings,
cu dubla lor campioană, Rapsodie în Alb. Bun-venit!
- Bun-venit... Mulțumesc! - Da...
Păi, credeam că eu sunt chițibușar cu părul meu.
- Dar asta...! - Păi, asta necesită vreo două ore.
Ce-i cu chestiile de pe fund, ce-i cu alea?
Pompoanele astea țin de cald coapselor lui Băiețoi pe vreme rece.
- Încheieturile coapselor. Esențial. - Și dairelele alea mici care...
- Exact. Îi țin... - Alea-s pe post de botoșei.
Exact.
- Uite-aici, scumpo! - Uite, Winky! Uite, dragă!
Bun-venit. Vă ajut cu ceva?
Da. Vedeți de rezervarea pentru Fleck.
Grupul Mayflower.
Grozav. Gerald și Cookie Fleck. Vă găzduim pentru două nopți.
- Pat dublu, nefumători. - Exact, domnule.
- Folosiți o carte de credit? - Da.
Am condus tocmai din Florida.
Păi, bine ați venit.
- Mulțumim foarte mult. - Cum a fost drumul?
O, de-a dreptul super! S-a rotit ceva vechiul meu kilometraj...
Ca să spun așa. Vreme bună, în general.
Puțin-nnorat, prin Virginia de Vest.
Și complet-nnorat de-a lungul Virginiei.
Dar odată ajunși în Pennsylvania, tot înnorat.
Uitați, e o mică problemă.
Aveți vreo altă carte de credit?
Nu. Aia-i aia bună.
- Aia tre' să meargă. - Frecați-o puțin.
Da, vedeți la bandă. Uneori, de la chei sau de la mărunțiș...
Nu - vedeți, zice de rău de fiecare dată.
E o greșeală. Cardul e bun.
- Aveți o altă...? - Aia-i cartea bună.
Cred că ar trebui să îi sunați, fiindcă e o greșeală.
- Îi sun. - Nu-ți fă griji, Gerry.
A trebuit să plătesc cablul, gazul și apa.
- Trebuie să fie o greșeală, dragă. - Nu ne stau pe cap, dar asta...
Vreți să vorbiți cu titularul cardului? Fiindcă dlui vrea să vorbească cu dvs.
Da, da. Alo? Da. Cu cine vorbesc?
Doreen? Gerry Fleck la telefon...
Spune-le că au trimis doar o notificare.
Avem o problemă cu cardul aici și... Da.
Avem până în două de plătit. Spune-i că avem până-n două.
Până la două notificări. Nu trebuie să plătim la...
Păi - două notificări.
Soția mea plătește toate facturile. Nu-i stă în fire să uite.
Stați așa.
Două notificări, dragă. Au trimis...
- Vă pot face o altă sugestie? - Asta-i culmea!
Dacă aveți bani lichizi pentru depozitul pe două nopți, atunci...
Da. Da!
Cât costă?
150$ pe noapte. Adică 300$.
Și vi s-ar returna o parte substanțială când eliberați camera.
Nu avem 300$.
Avem...
Păi, eu am...
34.
Dar cecuri de călătorie?
Absolut, acceptăm cecuri de călătorie.
- Ai vreunul? - Nu.
Lăsați-mă să văd ce pot face.
Crește entuziasmul.
Băiețoi are în ochi o lumină ce spune că e vremea spectacolului.
Ăsta e începutul ritualului nostru...
Petrecerea asta, ritualul nostru ante-concursul Mayflower.
Și tocmai am făcut toastul oficial.
Și ce se-ntâmplă: când sculptura de gheață,
care, după cum vedeți, e Băiețoi,
când se topește de tot - petrecerea se sfârșește.
Și se pare că mâine va fi o zi frumoasă.
Anul acesta adăugăm un nou element ritualului ante-concurs.
Sherri îmi va face machiajul. Abia aștept...
Pentru mine e un fel de a mă relaxa și de a-mi arăta arta, încă o dată.
Iar ea e însăși definiția strălucirii, știi tu...
Așa că simt că sunt pe mâini bune.
Cred că i-ar prinde bine puțină strălucire.
Păi, știu și eu? Eu nu-s ca tine, asta-i sigur.
Îmi cer scuze. Asta e tot ce avem.
Suntem plini până la refuz.
Nu vrem să vă știm afară, în frig.
Asta vă va oferi cât de cât un loc unde să stați.
Nu vă uitați la toate astea. O să scoatem totul afară
și o să aducem un pătuț - o să vă simțiți bine.
- Bun. O, e super. Super, serios. - Mda.
- Aveți și o baie? - Două etaje mai jos.
E baia de pe hol.
E dotată cu prosoape de hârtie, șervețele și săpun.
Vă puteți împrospăta acolo.
Vă mulțumim.
- Servicii de cameră? - Asta-i vestea bună.
Sunteți lipiți de bucătărie. Literalmente.
Cereți cuiva un meniu. Și puteți comanda de acolo.
Și spunem, simplu, "debaraua cu unelte"?
De fapt, chiar așa. Nu cred că vor fi probleme.
O să anunț și personalul de prezența voastră.
Trebuie să mă-ntorc la recepție,
dar, dacă vă trebuie ceva, întrebați de Mark Schaefer.
- Mersi tare mult. - Îți mulțumim, Mark.
- Mulțumim. - Pa-pa.
Cred că-mi iau totuși helanca pe gât.
- Aia cărbune, de la Saks. - Grozav. Bine.
Nu-i lejer, sau...?
Păi, e lejer acum, dar la petrecere...
cred că va fi tare cald acolo.
Deși, ăsta merge perfect cu pantalonii.
Sau aș putea merge cu cel din lână de miel.
Dar apoi, cred că va fi mult kaki pe-acolo.
Iar merlotul ăsta se asortează bine cu griul.
Știi ce?
- Mai bine nu mergem. - Poftim?
N-ar trebui s-o lăsăm singură aici.
Trebuie să mergem. Trebuie să ne facem prezența. Știi foarte bine.
- Ești supărată, fetițo? - Da, firește că e supărată.
Nu fi supărată.
Mami și tati lipsesc doar... Nu, nu pe buze.
Mami și tati lipsesc doar puțin.
Și ne-ntoarcem, da? Ai albinuța ta.
- Ai albinuța. - O, nu vreau să plec.
- Trebuie. - Nu vreau.
Trebuie să mergi.
- Mai vrei Gouda, scumpo? - Nu, mersi, Gerry.
- Tare, petrecerea, nu? - Mda, dar...
Știi, am dat peste femeia aia care avea terierul.
Din Florida. Am fost în concursul ăla - "Elvis, nu Costello"...?
- Mai ții minte micul ăla terier? - Cățeaua care l-a-mpins pe Winky?
L-a-mpins dincolo de ruta lui?
Cookie Googleman?
- Mda. - Chiar ești tu. Malcolm!
Malcolm?
Gerry, soțul meu. El e Malcolm.
- Care-i treaba? - Nicio treabă, Gary. Tu cum ești?
- Nu-i așa că arată fantastic? - Doamne, și-ncă cum!
- Mulțumesc. - Efectiv, fantastic.
Cât a trecut? Nu știu, 18, 19 ani? Louisville.
La ceainărie. Lucrai ca ospătăriță.
Uau!
Malcolm. Malcolm, Malcolm, Malcolm.
Le-am tras-o la multe ospătărițe la vremea mea.
Dar tu ai fost cea mai bună. De departe.
- Ce-i mai bun nu se uită. - A-a.
O, Gerry. O, Gerry!
Trebuie să facă ceva cu aerul condiționat.
Grozav să te văd.
Mă bucur că te-am văzut, Malcolm.
Èine-o tot așa - ține-i tot așa!
Am s-o țin, bine? Am s-o țin. Gerry - soțul meu.
Nu te teme - știu unde sunt.
- Doar... - Dar a fost amuzant.
Casa dvs. e frumoasă. Mâncarea - delicioasă.
Și s-o văd pe Băiețoi cu coronița pusă... E tare drăguță.
Asta-i fața ei de joc. Aveți perfectă dreptate.
- Mi-a făcut cu ochiul! - Serios?
- Mi-a făcut cu ochiul! - Flirtați, văd!
Doar nu va purta mâine coroana, nu-i așa?
- Va păși ca și când ar purta-o. - Așa e. Tare nostimă, petrecerea.
- Păi, o facem doar o dată pe an. - Trebuie că e tare mândră.
- Fiți convins! - O, sigur.
- E seara ei. - Așa e. Ea e vedeta.
Să sperăm că va fi vedeta și mâine.
- Urmează să vedem. - Depinde de ea.
- O fi. Dar și de anumiți oameni. - Totul e în mâinile ei.
Unii cred că, dacă ești pe un pârâiaș, un firicel de apă,
trebuie să folosești muscă mică.
Dar am fost în situații când, și pe ditamai râul,
unde foloseam o mărime 18, o mărime 20, o 22.
Eu dau la momeală, sau cu un cârlig de lostrițe.
O larvă la capăt și-ai agățat unu' mare în cârlig.
Mulți cred că trebuie să dai
la vierme sau la fluture de vreun soi.
Sau poate lipitoare, cu care eu, unul, n-am prins niciodată nimic.
E cumva L.L. Bean?
- E cumva L.L. Bean? - Asta?
Pot să mă uit?
- Nu știu. - O, Hamilton.
Ce-i? Doar mă uit.
Stefan, Stefan. Ăsta-i eufemismul meu - Stefan.
Vreau să-mi cunoști noii prieteni.
- Ce mai faci, Gerry? - Stefan.
- Bună. Tu ești Coo...? - Nu - Cookie.
E Coo - Coo - Coo - Coo - Cookie!
Èi-am observat pantalonii. Și apoi am observat asta.
- Tare haios. - Mortal.
V-a spus cumva că numele lui e Măria și apoi și-a făcut reclamă?
- S-a recomandat drept "Măria", dar... - Știți ceva? Nu mă cheamă "Măria".
- Îl cheamă Debbie! - Nu! Debra!
Nu - îl cheamă Scott.
Vă dați seama câtă muncă s-a depus pentru imprimeul ăsta?
- Ar fi și cazul - eu am depus-o. - Uau! Sunt...
L-am plictisit de moarte. Am vorbit despre asta neîncetat.
Păi... șase luni de lucru cu piele și ață roșie.
- Voi ce-ați fi făcut în locul meu? - Doamne!
- Eu fac chestii de-astea. - E foarte talentat.
- Trebuie că ești tare mândru, Mărie! - "Mândra Măria"!
O, doamne! I-auzi la el, ce tare-i!
- Bună poanta. De grădiniță. - Ia uite cine era ascuns în sacoul ăsta!
- Doamne, Doamne! - Dl Șmecher!
- Ia-ți picioarele. Ia-ți-le! - Te-am împușcat!
Încetează...
- Ești tare rapid la scos. - Te cred.
- Mulțumesc, dle Meseriaș. - Da, domnule!
- Tanka sus! - Tanka...!
Bună! Terry?
Bună. Da, suntem aici. Voi unde-ați fost?
Deci, cum e pe-acasă? A păpat pâtĂ©-ul?
Ai pus și vitaminele?
Bine. A făcut și caca? Mulțumesc.
Prea multă informație.
Pune-l la telefon. Vreau numai să-i spun "noapte bună".
Bună, Tyrone. Bună - e tati.
Bună, Tyrone. Ce mai faci?
Spui "salut"? Spui "salut", Aggie?
Îl aud respirând.
Ne-ntoarcem mâine. Voiam să-ți spun "noapte bună".
O să-ți cânt puțin din cântecelul tău favorit.
~ O-ngropară pe Barbara în al vechii biserici cimitir. ~
~ L-îngropară pe William lângă ea. ~
~ Și din mormântul lui crescu un roșu trandafir. ~
~ Iar dintr-al ei, un măceș. ~
Noapte bună. Nu sta toată noaptea uitându-te la filme vechi.
În direct de la Centrul Beyman din Philadelphia, Pennsylvania, SUA.
Cea de-a 125-a paradă anuală a Padocului de câini Mayflower.
Oferită dvs. de lams Eukanuba.
Și credeți-mă când vă spun că întregul oraș strălucește seara asta.
Trei mii de câini concurează pentru Best in Show.
Unii mari și alții mici - unii tare mici.
Blăni stufoase și blăni atât de mătăsoase
încât par a fi toarse de un păianjen gigantic!
Îs aici toți care-ți pot trece prin cap!
Bună seara, doamnelor și domnilor, sunt Buck Laughlin.
Și dacă sunteți un câine sau un prieten al câinilor,
veți dori să însemnați această seară în programul dvs. TV,
fiindcă, Trevor Beckwith, vin toți la Mayflower
cu castronașele, găletușele și biscuiții lor.
Și, cel mai important, cu o dorință de a câștiga
pe care numai un tovarăș câine o poate aprecia cu adevărat.
Gândurile tale în această privință?
Buck, nu pot vorbi în numele animalelor, desigur,
dar, cu siguranță, fiecare ființă umană din clădirea asta
e la fel de entuziastă ca și mine.
- Tu ai scris și o carte, nu? - Da. Am scris. "Ascultă comanda".
O carte despre supunere. Dresarea câinilor în supunerea de bază.
După cum știi, am o franciză de școli de-a lungul...
N-am știut. Deci asta e exact specialitatea ta.
M-am dus într-un loc "al supunerii" odată.
A mers binișor până mi-au turnat ceară dintr-o lumânare pe părțile mele intime.
Glumesc doar. Știu ce vrei să spui.
Fiindcă e-o câștigătoare.
Fiindcă e Miss America.
Ești mica Miss America.
Haida, încerc s-o piaptăn.
E gata, e gata. Știi ce?
Se simte ciugulită. Se simte plină de sine.
Aș vrea să se calmeze puțin.
- Nu-i fă în față. Lasă-mă pe... - Bine. Fie!
Ce vrei - mai mult decât orice pe lume?
Vrei funda mare albastră?
O vrei pe aia roșie? Nu!
O vrei pe aia galbenă? Nu!
Vrei albastră.
Ce vezi în fața mea?
Vezi o fundă albastră - e chiar în fața ta!
O vrei? Apuc-o! Ia-o!
Nu ascultă! O ia razna!
Adu albinuța. Îți vrei albinuța?
Adu tu albinuța. Trebuie să-i tund mustățile.
E în cutie!
De ce nu era afară, în primul rând?
Unde în cutie?
- Nu-i aici! - Ar trebui să fie în cutie!
Nu-i aici! Numai ce ți-am spus!
Doamne, Hamilton, dacă nu-i dăm jucăria, o să explodeze!
Vezi? Nu-i aici!
Ai lăsat-o la hotel! Mergi și adu-o!
Mergi la hotel și adu albinuța!
Fugi! Fugi! Du-te!
Mami ți-aduce jucăria. Nu-ți fă griji. Am avut doar o mică discuție.
Uită-te la mine. Nu te uita la nimeni altcineva.
Nu te uita la grăsani ratați sau ciudați! Uită-te la mine!
- Și care-i prima categorie? - Grupul Copoi.
Văd că le știi tu pe toate.
Intră copoii. Aceștia sunt niște câini neobișnuiți.
Grupul Copoi poate fi împărțit în două grupe - vedere și miros.
Acesta e primul din cele șapte grupuri pe care le vom vedea astă-seară,
pe măsură ce câinii se îndreaptă spre titlul Best in Show.
- Judecătorul e Eddie Franklin. - Nu, e "Edie". Edie Franklin.
- Edie? - O învățătoare pensionată din New Jersey.
Ai dreptate. E o doamnă.
Le face o verificare amănunțită. Toți judecătorii-s așa minuțioși?
Se uită la dinți...
E important să fie examinate toate caracteristicile.
Dinți, ochi, urechi, gingii...
Au! Văd bine? Unde-și pune mâna?
Păi, doar verifică zona testiculară a câinelui, pentru a se asigura...
- Oa...! - ...că totul e intact.
Nu mi-ar plăcea să ies cu judecătoarea Edie și să mă judece.
N-ar avea niciun haz.
Vreți să-l duceți în jos și-napoi, vă rog?
Acum îi pune pe câini să...
De ce trebuie să-i alerge încolo și iar înapoi?
Ce caută, oare?
Pentru ținuta și mișcarea câinelui, pentru a vedea unghiurile mici.
Deci, Edie va verifica în special acest lucru.
Un bun mod de a judeca o femeie.
Pune-o să alerge și să se-ntoarcă.
Știi "păsările" alea de pe strada Carnaby?
Le văd mai mult alergând "de" mine decât "spre" mine.
Ăla ce mai e? Ăla-i un St. Hubert, nu-i așa?
O, acesta e un câine nemaipomenit.
Aș spune că în doi, trei ani, acesta ar putea fi un câine-campion.
Cred că e oleacă imatur pentru acest an.
Parc-ar încerca să se joace.
Vreți să-l duceți în jos și-napoi, vă rog?
Știi ce-ar fi amuzant? Tocmai mi-a trecut prin scăfârlie.
De ce nu i-a pus o bonetă de-alea, ca la Sherlock Holmes pe cap
și o pipă în gură?
Au voie să-i îmbrace haios pe câini?
Nu, nu ăsta e scopul acestor concursuri.
Dar chiar cred că ar pune publicul în mișcare, știi?
- Știi, boneta și pipa...? - Absolut.
Ai putea să faci pipa să pară că scoate fum...
Cred că asta ar fi puțin cam periculos.
M-aș sparge de râs.
Ăla pare un câine rapid. E mai rapid ca un ogar?
- Păi... - La o-ntrecere, cine ar sosi primul?
Dacă ar avea un jocheu mic pe el, făcând...
Ia zi-mi, dacă-i bagi într-o echipă de fotbal,
care ar fi atacant, care fundaș?
Care-ar ajunge cel mai departe, cel mai repede?
Nu știu niciun câine care să joace fotbal.
Te iau numai puțin în balon.
Moment de tensiune. Pe care-l va alege? Se uită la ei de-aproape.
Da, a fost foarte atentă cu grupul acesta.
Ar mai putea face însoțitorii ceva acum pentru a influența judecătoarea?
Absolut nimic. Doar să spere și să se roage.
- Aduceți St. Hubert-ul în față, vă rog. - O-ho! Asta da surpriză.
Aduceți Beagle-ul în față, vă rog. Așezați-i.
Borzoi-ul, vă rog.
Și Petit-ul, vă rog.
Așa.
Micul nostru Sherlock Holmes e acolo, eh?
Chiar și fără bonetă și pipă.
Deci s-a ajuns la patru acum.
Aruncă o ultimă privire la cei patru pe care i-a ales:
St. Hubert-ul, Beagle-ul, Borzoi-ul și PBGV-ul.
În ordinea asta! Unu. Doi.
Trei. Și patru.
Și gata. Asta-i ordinea.
Sincer, sunt foarte surprins.
- O răsturnare! A ieșit bibanul. - Categoric, o răsturnare de situație.
Asta-i o reușită nemaipomenită.
V-ați uitat SUB pat?
Normal că m-am uitat SUB pat!
Acolo te uiți când pierzi lucruri!
Tu! Ea de ce-i aici?
Te-am chemat acum 30 de minute! Și-ți mai spui menajeră?
De unde ești?
- Știu pe mulți la Imigrări! - Sunt cetățean american.
- Au să vină cu duba și te ridică... - Mă ocup eu.
...și te trimit de unde ai venit!
Da' cine te crezi? Am pierdut 20 de minute...
- Mergi și-adu actele! - Sunteți prea agitată pentru o jucărie.
- O jucărie? - Da.
Evident, tu nu-mi cunoști câinele! Nu-mi spune tu mie...!
- E un magazin de jucării chiar la parter. - Un magazin la parter?!
- Da. - Ce, ești vrăjitor?! Geniu?!
De ce nu mi-ai zis mai devreme?!
Mersi de ajutor, dobitoc de șef de hotel!
Da, îi vezi blana?
Tre' să-ți spun - niciodată nu m-am simțit
mai încrezătoare ca acum.
I-aș putea spune direct președintelui Clubului-padoc:
"Ce-ar fi să n-o mai lungim atâta și să-mi dai direct cupa".
"Și-mi văd de drum. Îmi poți face-o poză".
Chiar așa mă simt. Dar - niciodată nu se știe...
Fiindcă sunt atât de mulți factori dincolo de controlul meu.
Dar, toate merg conform planului.
Cu excepția machiajului.
Păi, Sherri Ann a dat cu ceva pe fața mea,
dar chiar nu e stilul meu, așa că m-am spălat imediat.
- Arăta bine. - Era puțin cam prea mult.
Nu, chiar arăta bine. I-am făcut ochii
în minunatul stil persan Sophia Loren.
Și arătau tare dramatic, și tare potrivit evenimentului.
Era puțin prea exagerat. Arătam de groază, așa că l-am șters.
- Nu, nu arătai. - Trebuie s-o lași baltă acum, da?
Dar, chiar îmi place cum mi-a făcut părul.
Și iată momentul cățeilor de salon.
Și chiar că bine le zice. Arată de parcă pot fi făcuți rulou.
Ăsta-i un grup haios. Iar publicul răspunde imediat la miniaturali.
E minunat - caracterul pe care-l vezi în acești câini.
Asta-i ceea ce caută mulți oameni la un miniatural.
Ei fac deliciul publicului. Frederick Basil-Abbott Ill e judecătorul.
- Are de unde alege. - Da.
- Hei, hei, puiuț! A..., un St. Hubert? - O, da.
- Frumos. - Dap.
- Frumos. Câți ani are? - Da. Doi ani.
- Salivează la greu. - Are 2 ani. O, da.
- Are 2 ani. Ca o gură-spartă. - E-un bălitor. Superb.
- Da, e. - Mda.
Eu sunt cu Rapsodie în Alb.
- Pudelul, nu? Cel standard? - Da. Dublu Best in Show.
- În ultimii doi ani aici, la Mayflower. - E...
- Sigur știai asta. - Da.
- Mda, așa că... - Eu sunt Harlan Pepper.
Christy Cummings. Dar probabil știai deja.
Păi - și da, și nu.
- Sănătate. - Să am.
Sănătate, Hubert. Ne mai vedem.
Grupul Miniaturali e îndelung-favorit.
Încă de acum sute de ani, de când...
Mi-ar fi tare greu să-mi aleg favoritul.
Shih Tzu-ul e un câine grozav.
- Cum ai zis? - Shih Tzu.
- Shih Tzu! - Ăsta-i un nume...
cu care nu te joci. Nu-ți alunecă prea ușor pe limbă.
"Dră stewardesă, pot lua Shih Tzu-ul cu mine, sau îl las la bicicletă?"
- "Ăla-i Shih Tzu-ul de la...?" - Veche poanta - dar încă bună.
Face deliciul publicului.
Doamnă, vreți s-aduceți ogarul italian aici?
- E cunoscut drept judecător metodic. - Serios?
Da. Ca notă aparte:
Voia să devină preot la un moment-dat. A fost la Seminar.
Nu l-a terminat niciodată, dar totuși, e neobișnuit.
Ar fi interesant de aflat de ce. Dar aia-i cu totul altă "expoziție".
Domnule, vreți să veniți cu Șpițul aici, vă rog?
Doamnă, pudelul miniatural în spate, vă rog.
Domnule, vreți să aduceți Shih Tzu-ul aici, vă rog?
Îs tare jucăuși, nu-i așa?
Mulțumesc, domnule. Unu.
Doi. Trei. Patru.
Mulțumesc. O, scuze.
- O, felicitări. - Mulțumesc.
Mica mea prințesă.
- Eroul meu. - O, mersi.
- Doamne, mulțamu-ți! - Bună treabă.
- Mersi. - N-a pus Șpițul probleme?
Șpițul și-a pierdut ținuta. De parc-ar fi făcut pe el.
M-am mirat că Yorkie-ul n-a fost mai sus.
- Cine-ar fi crezut? - Ia uite. E numai meritul tău.
Prima în grupă. Urmează Best in Show.
Parc-ar zice, "Ce grupe? Trezește-mă când e finala".
Ceea ce-mi aduce aminte - tre' s-ajungem la hotel.
- Trebuie să mă schimb. - Vrei niște supă?
- Săruri de baie. - Săruri de baie.
Imediat.
- Bună. - Da. Vreau o jucărie.
- O albinuță. E ca o... - Pentru ce fel de animal?
Pentru un câine. E o albină. Un bondar.
Cu puf mult. Cam atât de mare.
- Bine. - Bun.
E un bondar.
Cu dungi pe el.
- Uitați-l. E bun? - Nu, ăsta-i un urs în costum de albină.
Bine. Încerc doar să ajut.
E cam atât de mare. Și scoate sunete la mijloc.
O! Bine. Acesta scoate sunete. Știți?
Și cred că e cu dungi.
Câinele va răspunde la dungi.
Și aduce a bondar - cred.
- E ca o albină. - Ăla-i un papagal.
La asta răspunde câinele.
Dar vă puteți uita aici, în cutie. Avem și altele.
Cum ar fi ăsta. Cel galben cu negru de colo?
- Ăsta? - E ca o albină.
- Ăsta-i pește. - Păi, noi știm că e pește,
- ...dar pentru un câine... - Doar taci.
- Îl iau pe ăsta. - Încerc doar să ajut.
Mulțumesc de ajutor.
Ăsta aduce cel mai puțin cu o albină dintre toate.
Nu ți-am cerut părerea. Èi-am cerut o jucărie pe care nu o ai!
- O, puiule, ești atât de tare. - Da.
Uită-te la tine.
Cine se uită la fața asta și zice, "O, pe el îl vreau"?
Tu. Hei, Wink. Hei, Wink.
- Ia uită-te. - Ai văzut câinele ăla de groază?
Tu. Hei, Winky, uite-aici.
Tu! Da.
E înnăscut. Și uite ce față are.
Ar putea fi mai dulce sau mai iubitor?
În grupul ăsta, accentul e pe atitudine. Și uite numai.
Ce, ai putea găsi o atitudine mai cuceritoare?
În genul "ce fericire să te cunosc"?
O, de tine vorbesc!
Și iată terierii!
Acesta e un grup foarte popular.
Foarte mulți învingători au provenit din acest grup în trecut.
- Văd că-s pe placul publicului. - Sunt căței adorabili.
- Personalități minunate. - Foarte jucăuși și plini de viață.
E trist, la cât îi vezi că-s de frumoși,
când te gândești că în unele țări câinii ăștia se mănâncă.
Și încă un ocol, vă rog.
Iată favoritul meu - Schnauzer-ul miniatural.
Cum îi fac în miniatură?
E vreun fel, vreun procedeu prin care
îi miniaturizează fizic? Sau îs doar cățeluși?
Ce michiduță se petrece?
Doar îi... Asta-i rasa.
Îi fac mici.
Ai gândi că i-ar vrea mai mari, ca grepfruturile sau lubenițele.
Și-acuma ce-avem pe masă?
Acela e Norwich-ul.
Se uită cu multă atenție la Norwich.
Însoțitoarea aia îmi pare cunoscută.
Doamnă, vreți vă rog să duceți câinele mai în spate?
Ăla-i câinele meu.
Èi-am pomenit de ideea mea pentru o carte?
Femei scăldându-și câinii. În blugi tăiați și tricouri
și pline de săpun.
Cum se udă toate, apoi jeturi de apă - dă-ți frâu liber imaginației.
Pui Clubul-padoc în fundal și faci ceva bănuți.
Despre asta-i vorba. Te semnezi tu:
"Scăldându-ți câinele, cu Trevor Beckwith".
"Făcând-o câinește" - scoate tu un titlu, eu nu-s cu literatura.
Bun. Judecătoarea Ruth Collier se uită foarte atent.
Unu.
Doi.
Trei. Patru.
Mulțumesc.
Uite.
Ce dracu-i asta?
- O jucărie. - E un cocoș, sau ceva.
Scoate albinuța. Unde-i albinuța?
N-am găsit-o. M-am dus la hotel, am întrebatâŠ
Ai lipsit jumătate de oră și te-ntorci cu chestia asta mov?!
Nu scuipa pe mine!
Nu țipa la mine!
Rezolvă tu!
- O să rezolv! - Termină. Doar...
Îl avem pe dl dr. Millbank, președintele Clubului-padoc Mayflower.
Dle doctor, spune-mi, te rog. Am o mică bursită la umăr.
Îmi recomanzi comprese calde sau reci?
- Nu sunt genul acela de doctori. - Știu asta.
Glumesc numai. Nu e genul acela de doctori,
dar are un simț al umorului atât de bun încât ne place să mai râdem.
O întrebare care nu ne dă la mulți pace:
Mayflower, combinat cu Philadelphia - ușor de ghicit, nu?
Fiindcă aici e locul unde a ancorat Mayflower.
Nu tocmai. De fapt Columb a pus mai întâi piciorul undeva în Indiile de Vest.
Un lucru puțin-cunoscut.
Cum a ajuns numele Mayflower în Orașul Prieteniei?
Păi nu Columb era pe Mayflower, după cum, probabil, vă amintiți.
Iar el a ancorat în Plymouth Rock, Massachusetts.
Au ancorat în mai multe locuri, fiindcă mai era și Nina...
- ...Pinta, mai multe... - Și Santa Maria.
- Fiecare a ajuns în alt loc. - Ba deloc.
Ei bine, nu-s istoric.
Lasă-i pe producători s-o scalde cumva pe asta.
Exact. Nu contează.
Deci aceștia sunt câinii sportivi. Aceștia sunt atleții.
Băieții de vestiar ai lumii câinești, nu?
Aceștia sunt câinii pe care-i vezi adesea
atârnând pe pereții muzeelor și în picturile clasice.
Acest grup e cunoscut de fapt
drept "grupul vânătorilor" în Regatul Unit.
Iar judecătoare e Freda Dunlop.
Și ea e foarte, foarte lentă
- ...și hotărâtă. - Foarte cumpănitoare.
Acum vedem Weimaraner-ul, un câine minunat.
E o frumusețe.
E "Năluca cenușie".
O, scuze. Jos!
Controlați-vă câinele, vă rog.
Nu-i un început bun.
Pe aici. Să-ncercăm din nou.
Asta nu s-a mai întâmplat niciodată. Jur!
Îmi pare rău. Vă descalificăm.
Mai dați-ne o șansă.
- Îmi pare rău. Vă descalificăm. - Nu, lăsați-mă să-ncerc din nou.
Nu arată deloc bine.
S-a dat la ea de parcă era făcută din slănină.
Și cred că e dat afară.
- Câinele a fost exclus. - A-ncurcat-o.
Pleacă de lângă mine, javră afurisită!
- Păcat să vezi așa ceva. - Frumos câine.
- Oricum e un campion. - O, da.
Chiar dacă iese umilit. Ca Joe "Desculț" Jackson.
E scos din ligă, dar încă mai vorbi despre el și azi.
Bună. Aș vrea...
o găletușă super-mare de popcorn, jumate unt - jumate sare.
În mod normal, n-aș sta aici, pur și simplu...
îndopându-mă.
Dar...
Acum sunt puțin emoționată. Miza e mare.
Știi cum e - am avut două victorii. Asta ar fi a treia
și îl emoționez și pe Leslie.
Mă emoționez și pe mine.
Iar emoționarea mea
se răsfrânge asupra lui Leslie. Și...
Simt că...
Ar trebui să-mi ascult impulsul lăuntric...
Iar impulsul meu lăuntric spune...
"Nu te du acum".
Așa că nu mă duc.
O să stau aici până ce primesc alt mesaj...
...de la mine însămi.
Ce faci acolo, dragă?
Imediat termină non-sportivii.
Caut crema de mâini. Ai adus oare?
Am o grămadă de cremă de mâini. Dar nu am...
Doamne, uită-te la Keeshond-ul ăla.
Nu-ți pare hidos?
Ce caută ăla în Mayflower?
O, soare! Cred că trebuie să vezi asta.
E duduia Cummings.
Însăși duduia Cummings.
O, Doamne...
Bob Mackie, unde ești când ne trebuiești?
Arată ca o barmaniță de cocteiluri îmbrăcată-n salopetă.
Nu-i așa? Uite ce-are pe cap.
Încearcă să pară stăpână pe sine, dar uite groaza de pe fața ei.
Totul se reduce la frică, în cazul ei.
Păi, totul se reduce la ea.
Nu se grăbește să aleagă.
Asta-i sigur.
Și îi oprește din nou.
E un judecător foarte respectat.
Se ia adesea după personalitate.
Și avem, cu siguranță, multă personalitate în acest tur.
Ești numărul unu. Doi.
Trei. Și patru.
Da, ia uite la pudelița aia. Știe că-i o câștigătoare.
Și uite și la însoțitorul ei. Ăla-i un tip tare fericit.
E o femeie, de fapt.
"Însoțitoare", atunci. Împart bucuria amândouă.
Uite ceva interesant - crezi că ei simt bucuria?
- Mă rog... - Mare surpriză...
Uite-o. Să-i arăt cățeaua asta lui Agnes.
O, Doamne, când zâmbește...
Nu mai roade cămașa aia și privește-ți adversarii.
Aia e Rapsodie în Alb.
Pe aia o s-o învingi tu.
- Floare la ureche, nu-i așa? - Fii sigur.
Christy se duce la Sherri Ann.
Uite-o pe Sherri Ann. Ce poartă Sherri Ann?
Și e...
Hopa?
Rapsodia are două mămici.
Așadar, Trevor Beckwith, s-a ajuns aici de-acum.
S-a ajuns la cuțite. The Best in Show.
Ultimii șapte.
E marele derbi.
E linia de sosire.
E runda finală.
Și după tot periatul, gâdilatul, chiblele, molfăitul -
Spune-mi ce crezi. Impresiile tale.
E un moment palpitant. Toți aceștia sunt niște câini minunați.
Iar acesta e momentul pe care îl așteptau cu toții.
Ultimii șapte. Cei mai buni dintre cei mai buni.
- E o clipă măreață. - CrĂšme de la crĂšme.
- Cât timp rămâi calmă. - Este. Sunt!
Fiindcă eu sunt calm ca un castravete, da?
De ce nu te așezi?
- Du-te și te-așează. - Glumesc. Sunt emoționat.
Așează-te atunci, fiindcă eu și Winky trebuie să ne pregătim.
Fă-i praf, scumpo.
- Noroc. - Mulțumim.
- Noroc. - "Pa-pa, tati!"
Spune "Pa-pa, tati". Pa, dragule.
Iubito?
- Fă Fern City să fie mândru, da? - Așa am să fac.
- Ce piz...? - Ești bine?
De ce m-am împiedicat? A pus careva ceva aici, să mă-mpiedic?
- Liniștește-te. - De ce ai căzut?
Bun, e doar genunchiul. Sunt în regulă.
Grijă. O să calci pe câine.
- O, nu. Èi s-a dislocat genunchiul. - E nevoie de doctor.
E vreun...? Poate veni un medic?
E Best in Show.
Èi se umflă genunchiul ca un pepene, iubito.
Iubito, nu poți rata asta. Winky nu poate rata asta.
A muncit vreme de doi ani și jumătate. Nu poate rata asta.
- Nu poate rata? - Nu poate rata.
- Atunci luăm un însoțitor. - Un însoțitor?
- Luăm un însoțitor profesionist. - Un străin?
Dacă vrei să rămână în concurs, ne trebuie un însoțitor.
Trebuie s-o faci tu. Trebuie.
Te-ai lovit la cap. Vorbești fără noimă.
Tot ce trebuie să faci e să îl urmezi.
Doar îl urmezi.
- Avem noi grijă de tine. - Te descurci.
L-am plimbat...
Îl plimbi în fiecare seară. Aia-i "mersul și ținuta".
Nici nu știu ce e "mersul și ținuta". Ce-i asta?
Numărul tău - ține-l pe brațul stâng. Èine și câinele tot cu stânga.
Gerry...
O să-l prezinți pe Winky.
Și iată-i! Pointer-ul...
Pointer-ul din grupul sportiv, însoțit de Jill Koch.
Și iată ce câine magnific.
Absolut superb.
Crezi că știu că e la mijloc campionatul?
Cred că știu - sunt câini tare aparte...
Și și că încă sunt în cursă.
Și St. Hubert-ul...
- Adulmecând urma Pointer-ului. - Frumos câine.
Hubert.
Vorbeam cu stăpânul și însoțitorul lui, Harlan Pepper,
care crede că acest câine are un viitor nemaipomenit.
Iată și Husky-ul siberian, însoțit de Joanne Dixon.
- Iarăși un câine frumos. - Magnific, da.
Și ce țanțoși mai sunt!
Grupul de terieri acum. Acesta e terierul de Norwich.
Cu...
- Pare a avea un alt însoțitor. - Nu e Cookie Fleck.
Ni se spune că acum câinele e însoțit
de soțul lui Cookie, Gerry Fleck.
- Foarte neobișnuit. - Doamne, ce palpitant!
Parc-am fi în prelungiri și intră o rezervă.
Am înnebunit eu, sau...?
Ceva nu-i în regulă cu picioarele lui.
Nu credeam că voi ajunge vreodată să spun asta, dar cred că...
- ...ai dreptate. - Are două picioare stângi.
Asta da, noutate.
Pe ei, amice! Doamne!
Și din grupul Miniaturali, e aici Shih Tzu-ul cu Scott Donlan,
- ...într-o ținută splendidă. - Scott cabrează
alături de câine. Și ce mai straie!
În cartierul meu, dacă porți țoale ca astea,
ai face bine să fii portar de hotel.
- Se distrează alături de câinele lui. - Iat-o și pe Rapsodie...
- Asta-ți place ție. - ...cu Christy.
Și publicul reacționează.
Acest câine e cel mai aproape de perfecțiune posibil.
Și știe bine asta.
- Știe asta. - Are o atitudine de învingător.
Și la sfârșit, avem
ciobănescul de Shetland. Câine cum am și eu.
Sheltie-ul.
Ia spune-mi - asta ar putea fi cam ca nuca.
Ce greutate crezi că puteam ridica la bancă?
Hai, dă-ți cu părerea. O sumă aproximativă.
140 kg. Eram în formă maximă.
Acuma - nu știu dacă pot merge până colo și-napoi.
- Impresionant. - Masă-brută, peste 220.
- Cred că suntem toți gata acum. - O, doamne. O, doamne!
Aduceți Pointer-ul, vă rog.
Iar judecător este Everett Bainbridge, dacă nu mă-nșel.
Da, Everett e un judecător foarte experimentat.
- Sper să fie. - Suntem pe mâini tare bune.
Asta-i ca la Mondiale. Vine cel mai tare arbitru.
Odată-mprejur, vă rog.
Aduceți St. Hubert-ul.
Odată-mprejur, vă rog.
Poate câștiga sau pierde un câine în runda asta finală,
sau judecătorul e deja decis?
O, Doamne-apără, nu! Încă se dispută,
în acest moment.
Îs mere cu pere - rase diferite.
Caută ceva în mod special?
E instinctiv, într-un fel. Toate sunt...
- ...animale superbe. - Foarte subiectiv, atunci.
O sarcină foarte greu de îndeplinit.
Da' ia zi-mi - se dau vreodată bani pe sub masă?
- Sfinte-Doamne, nu! - Nu băga mâna-n foc.
Eu aș fi tentat să fac ceva bănuți.
Odată-mprejur, vă rog.
Unul mai drăguț ca celălalt.
Și cred că lumea răspunde la asta.
Aduceți Shih Tzu-ul, vă rog.
Nu m-aș putea lăsa căutat și pipăit în halul ăsta.
I-am spus odată proctologului meu -
"De ce nu mă scoți la o cină și-un film uneori?"
Da. Îmi amintesc - ai spus și anul trecut asta.
Odată-mprejur, vă rog.
Aduceți pudelul standard, vă rog!
Asta-ți va părea o întrebare prostească.
Dacă aduci un câine francez, unul chinez și unul german...
Latră ei la fel? Sună toți la fel...?
Sau sunt limbi diferite?
Câinii diferiți au tonuri și intonații diferite.
Èara, hotarele - astea nu fac vreo diferență?
Aduceți ciobănescul de Shetland, vă rog.
Am văzut că la întrecerile astea nu se fac chestiile de bază -
"culcat", "pe spate", "adu", "târâș"...
Încep de la un nivel mai ridicat, nu?
Acelea sunt comenzi de bază...
Și sunt luate în calcul pe la început, sau...
Adică judeci numai după cât de bine e pieptănat câinele?
Odată-mprejur.
Acești câini sunt hrăniți și crescuți
în cele mai bune condiții posibile. Nu?
Fără îndoială. Asta-i spuma.
N-ai să vezi specimene mai bune decât acești șapte câini.
Serios - păcat că trebuie ales numai unul.
Fiindcă, după cum am spus iar și iar,
aceștia nu sunt simpli câștigători. Sunt câștigători dintre câștigători.
Iar dl Bainbridge se uită cu foarte multă atenție la acești câini.
Nu-l invidiez pentru sarcina asta. E specialist
în 150 de rase.
Iar acest foarte bine-informat judecător...
E o sarcină extrem de dificilă.
Ca atunci când arbitrul dictează lovitură de la 11 metri.
N-aș vrea să fiu în locul lui.
Judecătorul se duce la masa juriului pentru a semna hotărârea.
- Deci a luat o hotărâre. - Avem un învingător.
Mulți câini cu sufletul la bot.
Înțeleg câinii ce se petrece?
Simt și ei tensiunea. Trebuie că o simt.
Nu se poate să nu...
Iată și cupa, cu dl dr. Millbank și Graham Chissolm.
Uite-o cât îi! Am făcut baie în oale mai mici ca aia.
Acesta e punctul culminant al acestei competiții.
Terierul de Norwich!
Felicitări - ai făcut o treabă excelentă.
Vă mulțumesc. Mulțumesc.
Cookie! Cookie!
- Cookie! - Gerry!
Cookie! Am reușit!
- Am câștigat Mayflower! - Ești atât de frumos!
- O, Dumnezeule! - O, vă mulțumesc!
ȘASE LUNI MAI TĂRZIU
După Mayflower, ne-am întors în Fern City...
Și eram celebrități!
Eram vedete!
Eram vedete. Toate s-au dezlănțuit, ca un taifun.
Ni s-a dat cheia orașului de către primar...
- Cu poză la ziar! - Cu poză la ziar...
Am... am... am avut...
- Interviuri la radio. - Interviuri la radio...
- Trei! - Trei interviuri la radio...
Și, știi, la un moment-dat, un prieten ne-a spus,
"Dacă tot aveți cântecele alea grozave..."
"...pe care le faceți despre terierii voștri, și tot..."
"Faceți ceva cu ele,"
"fiindcă acum sunteți celebrități!"
Noi nici nu ne-am gândit la asta - noi le făceam din amuzament.
Din dragoste pentru terieri. Dar, gândindu-ne - "Da, de ce nu?"
Trebuie să se spună ceva în privința asta.
~ În curtea din spate, din față sau în parc, ~
~ Joacă-te cu el și-ntr-un țarc, ~
~ Du-l acasă după-o vreme, ~
~ Și mozolește-l, ~
~ Să-i faci plăcere. Bow-wow! ~
~ Terierel! ~
~ Ce mai fel! ~
- Cookie? - Da?
Cookie Googleman?
Mai știi acest cântecel?
"Nu port niciun chi-lo-țel!"
- Pulan? - Da, ăla-s eu!
Pulan?
- Nu se poate! - Eu sunt!
Arăți fantastic.
Și tu. Ai crescut.
Cresc chiar acum, fată - numai uitându-mă la tine.
Aia a fost prima și singura oară când am făcut-o într-un montagne russe.
Ambele îmi plac. Și putem alege una de acolo.
Dar ce-mi place la astea - și cred că Sherri Ann ar fi de acord...
Scumpo?
Dacă am putea lua poza asta a câinelui...
...și poate una dintre...
Doamne, a trecut un an!
Atât de multe s-au întâmplat. O, Doamne!
Păi...
Nu am câștigat la Mayflower.
Ceea ce-i bizar și a fost extrem de supărător.
- N-a fost cinstit. - A fost devastator.
Dar partea bună a acestui lucru e, desigur, că...
Știi tu - ne-a adus la un nou nivel al relației noastre.
Și acum trebuie să deschidem aceste birouri...
Și să publicăm revista asta.
"Cățeaua americană". Revista chinologică pentru femei și câinii lor.
Se centrează pe problematica lesbienei deținătoare de câine de rasă.
Suntem la al treilea număr. Acestea sunt primele două apariții.
Și e fantastic - știi?
Sherri Ann e, categoric, inspirația și, știi tu...
...eu fac munca de salahor, detaliile.
Are o inimă tare mare.
E generoasă. E blândă.
- E dulce. - Păi... viceversa.
Mda... Ea mi-a schimbat viața.
Și, după cum s-a dovedit, e...
...beton la pat.
Așijderea, sunt sigură.
După concursul de câini,
am zburat cu o cursă spre Haifa
mai repede decât îi trebuie unei nuci să se rostogolească de pe coteț.
Și am petrecut cam trei săptămâni într-un kibbutz, să mă mai răcoresc.
Firește, ăia te pun la muncă.
Dar a fost un loc bun pentru a-ți limpezi mintea.
Și mi-am dat seama că am mult de oferit...
În afară de a ține un magazin de pescuit și a merge la concursuri canine.
Am muncit din greu
pentru a stăpâni arta ventrilogiei -
care e o artă străveche -
și necesită un soi de minte științifică.
Și îmi place să pot să plasez oamenii
într-o altă dimensiune, ca să spun așa,
unde se uită-n jur și nu știu
de unde vine vocea - ceea ce e toată șmecheria, presupun.
~ - Hai toți la cârciumă acuma - În Louisiana, ~
~ - Unde-au sos și biscuiți - Ca a lu' Dixie mana. ~
~ Hai la cârciumă acuma. Se vor ~
~ bucura să ne vadă, ~
~ într-o seară louisiană. ~
Bine, vin. Am numai cinci mâini - strunește-ți caii.
- Trebuia să ne luăm cai. - Căluți-călușei.
Ar fi genial.
Am vrut mereu să facem asta. Unul din lucrurile care ne-a unit
era pasiunea noastră pentru filmele vechi, din anii '30 și '40.
Musicalurile MGM și marile povești de dragoste.
Așa că ne-am hotărât să facem acest calendar cu amicul nostru Terry.
Terry e fotograf,
stă chiar lângă noi.
Ne-a făcut niște poze acum doi ani, de ziua lui Stefan.
- Care sunt... - Cadre de budoar.
N-aveți voie să le vedeți.
E în genul acelor lucruri.
Și le adorăm. Iar Terry e foarte talentat.
Și ne iubește câinii. Așa că am avut ideea asta.
Iubeam filmele vechi atât de mult,
încât am vrut să contopim pasiunile noastre
într-un singur proiect
ce va înflăcăra întreaga lume.
Pe aripile vântului
Nu știu dacă va face asta, dar...
Casablanca
N-o să-l vindem. E pentru prieteni.
- Ar trebui să-ncercăm să-l vindem. - Serios?
"Shih Tzu-i în marile scene de dragoste ale..." - bine, poate.
De-am putea oferi banii "Asociației de Salvare a Shih Tzu-ilor".
- Au ei o grămadă de bani. - Și noi avem.
Și ce Shih Tzu are nevoie de salvare, până la urmă?
Ai văzut vreun Shih Tzu rătăcind pe străzi într-o blană jerpelită, spunând,
- "Ajutor! Dați un ban pentru săraci"? - Ca fetița cu chibrituri.
Deci, cum au mers lucrurile?
Totul s-a schimbat în bine.
- Suntem atât de fericiți acum. - Suntem atât de fericiți.
Și viața noastră sexuală a revenit la normal, nu?
- Bine. - Beatrice avea atâtea probleme.
Ea însăși era o problemă.
- Biata de ea. - Negativă rău.
- Un câine tare negativ. - Tare negativ.
Și dăunătoare, credeam.
Nu credeai la fel?
Iar noul nostru câine, Kipper...
E fantastic.
O, ăsta da învingător!
- Învingător înnăscut. - Și nu-l deranjează că facem sex.
- Îi place. Îi place să privească. - Îi place să privească.
- O, scumpo! - Prin ce-am trecut, eh?
A fost groaznic.
- E-un câine bun. - E un câine bun.
Iar tu ești o doamnă bună.
Traducerea: mko_ro www.addic7ed.com
Resincronizare, transformat în ANSi "veritabil" și corectura: CODYBOSS1969